USVOJENJE
Zadržite dah, molim.
A sad udahnite duboko.
Još jednom.
Opet.
I opet.
Sad izdahnite.
Opet.
Rezlultat pregleda pokazuje da ste zdravi.
Dozvolite mi da vam postavim nekoliko ličnih pitanja.
- Da li ste skoro izgubili težinu? - Da.
Sedam kilograma za godinu dana.
Pa to je dosta.
Da li bi porodični problemi mogli biti razlog za to?
Ne.
Da li je vaš društveni život u redu?
Imate li partnera?
Ja živim sama, ali, da, imam prijatelja.
Da li ste tražili ovaj pregled
samo zatao što ne spavate dobro
i zato što ste izgubili apetit?
Ili postoji još neki razlog?
Htela sam da znam da li sam zdrava,
i da li, s obzirom na moje godine,
mogu još uvek da imam dete.
Zašto da ne? Vama je 42, zar ne?
Napunila sam 42.
U vašoj 43. godini.
Da li ste koristili kontracepciju u prošlosti?
Da.
U tom slučaju, nema razloga za brigu,
i ne postoji medicinski razlog
zašto ne biste mogli da imate dete.
- Hoćeš još malo? - Hvala.
Da li poznaješ ženu koja sedi preko puta?
- Da, iz viđenja. - Poznaješ je?
Drago mi je da si tu. Koliko si slobodan?
Imam vremena.
Joška, hoću da pričam o nečem ozbiljnom sa tobom.
Ne mogu više da izdržim.
Šta? Zar me više ne voliš?
Da, volim te.
Pa, onda?
Hoću da imam tvoje dete.
- Jesi li mislila baš sada? - Da, baš sada.
Zašto?
Treba mi dete. Ali znam da se ti ne slažeš.
Ne, sigurno se ne slažem.
- Zašto? - To bi sve pokvarilo.
Tajili smo našu vezu godinama.
Kako bi se dete uklopilo u to?
Dete nije igračka.
Ne tražim od tebe da se razvedeš.
Već smo se složili da neći. Nije u tome stvar.
Pa sad si ti rešila da imaš dete.
Kako nameravaš da ga podigneš?
Sama?
Sama.
Hladno mi je.
Idemo unutra.
Ovo je ludost.
Hoću li da trčim od jedne kuće do druge?
Nema potrebe za tim. Ja ću se pobrinuti za sve.
Nisam mlada, ali sam zdrava.
Išla sam na pregled. Treba samo da odlučimo.
Zar ne razumeš da bi dete patilo,
što raste bez oca?
Ja tebe ne razumem.
Zašto?
Zato što sam uplašen.
Uplašen od onog što bi se moglo desiti.
Reci mi... da li si ikad razmišljao o tom?
Šta?
Da bih ja jednog dana mogla imati tvoje dete.
Ne.
Ja idem.
Sad si uzbuđena.
Ne, razumem da ti to ne želiš.
Šta će se sad desiti?
Ništa.
Kato, ne možeš ovo da mi uradiš.
Šta?
Da napraviš da izgleda kao da sam ja kriv za sve.
Ja sam te unesrećio
i upropastio život. Je li tako?
Nikad to nisam rekla.
Ti znaš koliko te ja volim.
Da, znam.
Hajde da se ne svađamo.
Kako ti je otac?
Moj otac? Otselio se.
Siromah.
Moraćemo da kupujemo nameštaj,
sad kad sam ostao bez para.
Trebalo je da se iseli odavno.
Da nije bilo tebe,
ja se ne bih snašao.
Sad ćeš biti miran.
Možda.
Sigurna si da ona živi u ovoj kući?
Otkud znam?
Dobar dan, želim.
Da li možemo da uđemo?
Vi radite?
Da, ali ne smeta.
- Šta je ovo? - Ramovi za slike.
Viid ovo.
- Vi ste napravili ovo? - Jesam.
- Vi ste stolar? - Ne, moj otac je bio stolar.
- Živite sami? - Da. A gde vi živite?
Mi smo iz doma.
A šta radite ovde?
Šetamo malo po selu.
Izviniite ali nemam ništa u kući da vam ponudim.
Nije važno. Idemo mi.
Doviđenja.
Htela bih nešto da vas pitam.
Šta?
Vi živite sami a imate dve sobe, zar ne?
Da.
Momak mi dolazi u posetu svake nedelje.
Nemamo gde da odemo.
Možda bi mogli da dođemo ovde. Platili bi.
Mene novac ne zanima,
ne volim da imam nepoznate ljude u kući.
Mislila sam da si dobra,
ali ti si baš kao i svi ostali.
Da li se bojiš devojaka iz doma?
Neće da nas puste ni u Kulturni centar.
Ja nisam lopov. Molila sam za uslugu, samo to
Leti je lakše, ali sad je hladno.
Ne bojim se ja nikog.
Ne bojim se ni tebe.
Neću da imam ništa sa tim.
Dragi Joška, ne uzbuđuj se zbog onog što sam rekla.
Nisam htela da te povredim.
Mislim o tom po celi dan.
- Zar Ana nije tu? - Koja Ana?
- Ana. - Koja Ana?
Moja prijateljica koja se vratila da te vidi.
Zašto bi ona bila ovde?
Rekla je da če doći ovamo.
Nije.
A šta tebe muči?
Pisala sam mojoj majci.
Pa?
Direktor mi ne da da ga pošaljem.
Rekao mi je da napišem drugo pismo.
Zašto? Šta si napisala?
Ne volim da čitam tuđa pisma. Čitaj naglas.
''Moji roditelji,
ovo je moje poslednje pismo vama.
Znam da vas nije briga ni najmanje za moju sudbinu.
Kako god bilo, ja pripadam vama.
Rekla sam vam gomilu laži,
ali imala sam dobre razloge.
Majko, rodila si me a onda si me ostavila.
Ja te ne poznajem. Čak si mi i to ukrala.
Da li ti znaš šta znači majčinska ljubav?
Žao mi je što nisam otišla da živim s mojim ocem.
Žao mi je što mi nisi dozvolil čak ni da ga upoznam.
Ja ga često sanjam. Ja ga puno volim.
Potražiću ga kad izađem odavde i pomoći ću mu.
Reći ću mu kakva je moja majka.
Ja sam često bežala od kuće, ali samo zato što si me ti stalno tukla.
Nisam to uvek zaslužila,
a sigurno ne konopcem ili prutem.
Zašto mi, dođavola, dolaziš u posetu, samo da bi me se ponovo odrekla?
Da li ti treba sluškinja u kući?
Ja ciljam na više od toga.
Hvala ti što si ponovo sve iskopala.
Mene nije sramota što puno jedem.
Ja kod kuće jedem malo
zato što mrzim ono što ti kuvaš.
Gadi mi se tvoja supa i tvoje svinjske šnicle.
Vi ste licemeri, oboje.
Ti meni nisi potrebna.
Završiću zanat i udaću se,
i zaboraviću da sam ikad imala majku.
Mrzim tvog muža.
Tuđinac nema prava da me tuče.
On neće živeti jpš dugo. Živci su mu propali.
Majko, žao mi je, ali ja tebe ne volim.
Upropastila si mi život
Ja ti više nikad neću pisati, a nemoj i ti meni.
Tvoja ćerka koju si nekad volela.
Majko, pokušaj da budeš srećna.''
Koliko si dugo u domu?
Od šeste godine.
- Da li vi nekoga tražite? - Da.
Koga?
Devojku. Ja sam iz sela.
- Kako se zove? - Znam samo njeno ime.
Ana.
Ovde imamo puno Ana.
Crnka sa lepim sivim očima. Veoma lepa devojka.
Znam na koga mislite.
Ana Balint.
Ali ne možete sad s njom da pričate.
Vratite se u vreme za posete.
- Da li ste vi direktor ovde? - Jesam.
Dragi Joška, ne uzbuđuj se zbog onog što sam rekla.
Nisam htela da te povredim.
Mislim o tom po celi dan.
i žao mi je zbog toga. Bojim se da si me pogrešno razumeo.
Dragi Joška, ne uzbuđuj se...
Dobar dan. Mogu li da uđem?
Uđi.
Kako si došla ovamo?
Pobegla sam.
Imaš li cigaretu, gospoja?
Zovi me Kata.
Imam u radionici.
- Tvoj muž? - Nemam muža.
- Nikad nisi imala? - Jesam, imala sam.
Pazi. Videće me.
Hajdemo unutra.
- Mogu li da ostanem? - Da, ali šta ćeš da radiš?
Mora da sačekam Šanjiku.
- Obećao je da će doći. - Kada?
Sutra.
A šta onda?
Onda ću se vratiti u dom.
Prebaciće me u drugi dom.
Skini kaput.
- Da li ti smetam? - Ne.
Šta radiš?
Pišem pismo.
- Nastavi. - Ne mogu.
- Zbog mene? - Ne.
Ne znam šta da napišem.
'Dragi Joška, ne uzbuđuj se zbog onog što sam rekla.
Nisam htela da te povredim.
Mislim o tom po celi dan.
i žao mi je zbog toga. Bojim se da si me pogrešno razumeo."
Da li ti je stvarno žao? Šta si mu rekla?
Nije mi žao. Rekla sam mu da želim njegovo dete.
- Koliko ga dugo poznaješ? - Pet godina.
On je oženjen. Dvoje dece. Sastajemo se tajno.
- Šta on radi? - On je bravar.
- Da li će se razvesti? - Neće, dogovorili smo se.
Da li stvarno želiš njegovo dete?
Da.
A on ne želi, zar ne?
Nećeš da pričaš o tom?
Ne, možemo pričati o tom.
Hoćeš li ostati s njim?
Da.
- Zašto? - Zato što ga volim.
- Da li on zarađuje dobro? - Ne, ali ja bi mogla da izdržavam dete.
Zašto si ga onda pitala?
To bi bilo nepošteno.
Trebalo je da znaš šta će on da kaže.
Nisam znala.
Zašto si došla u dom?
Radoznala sam. Mogla bi da mi budeš ćerka.
Dosta mi je roditelja.
Da li ti je majka živa?
Da. Kao i moj otac.
Ali hajde da ne pričamo o tom.
- Dobra si kuvarica. - Sviđa ti se? Skoro sam naučila.
Morala sam posle majčine smrti pre dve godine.
- Da li ti je bilo dovoljno? - Jeste, hvala.
Kutlača?
Uzeću sodu.
Bolje spavaj na kauču u drugoj sobi.
Ja ustajem rano.
Kako hoćeš.
Laku noć.
- Mogu li da uđem na trenutak? - Dobro.
Uđi.
Razmišljala sam o onom.
Dete bi ti bilo dobro za tebe.
Zar nikad nisi želela dete ranije?
Naravno da jesam.
Prvo nismo imali ništa.
Nije bilo moguće.
Onda je moj muž umro,
a sad mi ne da Joška.
Da li bi mogla imati dete
i da živiš sama?
Da.
Pitala sam Jošku,
ali mogu da razumem i njegov stav.
On ima dvoje dece i ženu.
Možda je on u pravu.
Dete u 43.ćoj.
Luda sam.
Ne, nisi.
Ali zar ne možeš da ga usvojiš.
Sva su napuštena deca povređena.
- Treba li da te probudim ujutru? - Ne.
Ja jedva da spavam. Budim se stalno.
Da li si umorna?
Užasno.
Onda ću otići.
- Zar te neće tražiti? - Hoće.
Ali ne do sutra.
Šta je?
Ništa.
Pa, onda?
- Šanji je ovde. - Zašto ne izađe?
On bi rado ostao tamo još malo.
Ja bih htela da se vratim unutra.
Radi šta hoćeš.
Daj mi moj penjoar, hoćeš li?
Volim te.
Radi kako smo se dogovorili,
i čuvaj se.
Da vas upoznam.
- Ja sam Šandor Horvat. - Gospođa Čenteš. Moraš li da ideš?
Da. Uzeo sam samo jedan slobodan dan.
Žao mi je. Sretan put.
Hvala. Dobro, dobro, otići čemo. Ljubim ruke.
- Da li ćeš me ispratiti do kapije? - Hoću.
U čemu je stvar?
Šta je problem?
Ništa.
- Pa, otišla sam. - Molim te, nemoj ići.
Nikom ne dozvoljavam da me udara.
Ne tiće me se zašto si to uradila,
ali dosta sam batina dobila u žiuvotu do sada.
Gde nameravaš da ideš?
Nazad u dom.
- Mogu li nekako da ti pomognem? - Ne.
Pomogla si puno. Ne možeš ništa više da uradiš.
Ne ljuti se na mene.
Ja sam na ivici.
Mnogo.
Molim te.
Šanji izgleda da je dobar momak.
Da, znam.
Hoću da se udam za njega,
ali ne mogu još.
Maloletna sam.
Šta se može uraditi?
Ne znam.
Rekla si da je direktor dobar čovek.
Zar on ne bi mogao da pomogne?
Ne, ne on,
ali možda direktor kulturnog centra.
A tvoji roditelji?
Za njih jedna briga manje.
Idem.
- Doći ću u dom da te vidim. - Dođi.
Da li mrziš što se vraćaš nazad?
Jako.
A ako ne odeš?
Odvešće me silom.
Čekaj.
Idem i ja s tobom.
Baš smo hteli da počnemo da te tražimo.
- Rekla sam da ću se vratiti. - Šta je ovo?
- Ana je bila kod mene dva dana. - Šta mogu još da učinim za vas?
Dozvolite joj da ostane kod mene još nekoliko dana.
Ne, to je protiv pravila.
Zbog njene koristi, Ana mora biti prebačena.
Naći ćemo mesto za nju u drugom domu.
Molim te, spremi se. Poći ćemo uskoro.
Zbogom. Saznaću ja gde te šalju.
Zbogom.
Odakle poznajete ovu devojku?
Zar je to važno?
Uđite.
Drago mi je da je volite.
Ali situacija nije prosta.
Ona je veoma nestabilna.
Imali smo puno probelma s njom.
Skitala je godinama.
Nalazili smo je na svim mogućim mestima.
Nastavila je da beži. Bila je skoro u svim našim domovima.
Sad hoće da se uda za onog momka.
Pa zar je to tako velika stvar?
Maloletna je.
Njeni roditelji se moraju složiti, a oni neće ni da čuju za brak.
Zašto?
Oni misle da je njihova ćerka kurva.
Zar je oni nisu dali na staranje državi?
Ne. Držaa je nju uzela na starateljstvo.
Zašto?
Roditelji su je zanemarivali.
Izlazila je s muškarcima. Spavala je svuda.
Postojala je opasnost da se trajno pokvari.
Sad se roditelji ponašaju kad da nisu imali ništa s tim.
Vidite, ovo dete bi moglo da mi bude ćerka, prijatelju.
Njena sudbina me zanima.
Šta će biti s njom?
Direktor našeg centra
treba da odobri njeno osobađanje od dražavnog starateljstva,
pošto su njeni roditeljie u mogučnosti da se staraju o njoj.
A onda bi njeni roditelji morali da pristanu na njen brak.
Šta vi kažete za ovaj brak?
Ona nikad ranije nije bila u vezi sa nekim.
Sad, godinu dana, u vezi je sa ovim momkom.
To mora da je jaka veza koja će pozitivno uticati na njenu ličnost.
Ako Anini roditelji pristanu na taj brak,
da li bi vaš šef dao saglasnost na to?
Ne znam. To je neštoo čemu treba razgovarati s njim.
Uđite.
Dobro jutro.
- Mogu li da pričam s direktorom? - Samo trenutak.
Imate posetu, gospodine.
Izvolite, uđite.
Dobar dan. Ja sam Kasaš.
Gospođa Čenteš.
Pošto vi živite u ovom selu,
razumete da Ana mora biti prebačena u drugi dom.
Ona će biti ovde još nekoliko dana.
Onda ćemo naći drugi dom za nju.
Mogu li da pričam s njom?
Ona se još nije smirila.
Ja nju poznajem dugo.
Razgovor sa njom ne bi doneo ništa dobro sad.
Ja nisam pričao s njom.
Ona mora da čeka dok se ne smiri.
Da li će se smiriti na ovaj način?
Zašto želite da razgovarate s njom?
Da je nešto pitam.
Zdravo.
Hoću da pričam s tobom.
Samo napred.
Da li bi pošla sa mnom?
- Da. Gde? - Kod mene.
To ne zavisi od mene. Treba da pitaš direktora.
Meni nešto nije dobro.
Nije mi dobro već nekoliko dana.
Ako te puste, da li ćeš doći?
Da. hoću.
-Samo trenutak, gospodine. - Da?
Da li bi dozvolili Ani da pođe sa mnom?
Ako je to vama važno, onda da.
Dozvolite da vas pitam: Ako Anini roditelji pristanu na ovaj brak,
da li biste ga vi odobrili?
Ja sam više puta razgovarao s njenim roditeljima,
i poznajem tog momka dobro.
Brak bi dobro uticao na nju.
- Dozvolili su ti da ideš. - Presvući ću se.
Treba nešto da uradim. Ti ćeš čekati, zar ne?
Ne, ići ću sa tobom.
Rekla si da ti nije bilo dobro.
Ne idi. Treba da pričam s Joškom.
Volela bi da ga vidim. Ne brini- neću se mešati.
Ne plači.
To nije u redu.
Viđate se kad on to hoće.
Kad on ima vremena.
Treba da ga ostaviš.
Hajde. Idemo na ručak.
Sednimo ovde.
Pozvaću konobara.
Izvinite.
- Šta želite, molim? - Meni, molim.
Ja ću prženu džigericu.
Dve rakije i dve pržene džigerice.
Kakvu supu imate?
- Goveđu. - Odlično. Hvala.
Sedam sati.
Da li muzika odgovara?
Mogu li?
Ako ti ne smeta, ja radije ne bih.
Slušaj, devojko.
Ostani sa mnom. Ja ću te podići.
Dosta mi je roditelja.
Ja bi se radije udala.
- Da li je spavaćica dobra? - Da, jeste.
Treba mi ovaj momak. Odrasla sam da ga volim.
Želim da ostanem s njim.
Završiću trgovačku školu.
Sipaću malo sode u vino.
Hladno je. Čuvaj se da se ne prehladiš.
Evo, moja lepa devojčice.
Živeli.
U tvoje zdravlje.
Ja sam gospođa Čenteš iz doma.
Mogu li da razgovaram s vama o vašoj ćerci
Ana je u gradu već dva dana.
Da, znamo.
Zar ne želite da je posetite?
Možda i hoćemo.
Da li znate da ona želi da se uda i da je potreban vaš pristanak?
- Da li je dom to odobrio? - Direktor još nije odlučio.
Moj muž neće ni da čuje za to.
Mi se nećemo složiti. Ona je isuviše mlada za to.
Ani je veoma stalo do tog braka.
Mi poznajemo našu ćerku.
Njoj je bilo jako stalo i do drugih stvari ranije.
Šta ako se predomisli za godinu dana ponovo izađe na ulicu?
Šta će se desiti za godinu dana zivisiće i od momka.
Mi ne poznajemo momka.
On je ovde sa mnom. Da ga pozovem?
- Ljubim ruke, gospoja. - Dobar dan.
Koliko imaš godina?
Dvadeset dve.
Koliko zarađuješ?
2,300.
Gde ćete živeti?
S mojim roditeljima.
Koliki je vaš stan?
Dve sobe, sa svim komforom.
Koliko vas živi tamo?
Otac, majka, baba i ja.
Da li si dobro razmislio?
Da li znaš Aninu prošlost?
Ona mi je sve ispričala.
Recite momku zašto se protivite ovom braku.
Svađa nas neće nigde odvesti.
Nas inače nikada nećete ubediti.
Želeo bih da izložim određene uslove.
Kakve uslove?
Ana mi je zadala puno problema.
Hteo bih da se osiguram,
za slučaj da ona ponovo promeni mišljenje.
Želeo bih da potpišeš izjavu.
Da nećeš odustati od braka.
Posle venčanja ona će se preseliti kod tebe,
i može ostati tamo,
čak i ako se razvedete.
Da li ćeš potpisati to?
Hoću.
Onda ću ti diktirati.
- Kako se zoveš? - Šandor Horvat.
''Ja, dolepotpisani, prihvatam
jedan: Oženiću se sa Anom Balint,
ako se njeni roditelji slože
i ako je oslobode državnog starateljstva.
Da: Preselićemo se kod mojih roditelja.
Tri: Ako se razvedemo,
ona može da ostane u našem stanu.''
- Mogu li da potpišem sada? - Potpiši.
Idemo.
Kako hoćete.
Doviđenja.
- Pa, ovo je sređeno. - Hvala vam, mnogo.
Zdravo.
Kasniš.
Mislio sam da nećeš doći.
Izvini što kasnim.
Piće?
Da, šeri.
Dva šerija , molim.
Idemo li?
Nisam mogao da nađem starog,
nema ključa.
Hajdemo kod "Starog ribara."
Ne ide mi se sad tamo.
Radije bi bila sama s tobom.
Zar ne razumeš da nema ključa?
Gde ćemo ići?
Lagao si me.
Nisi išao po ključ,
tako da mi ga je stari doneo.
Ja te se bojim, Kato.
Kako to misliš?
Bojim se da ćeš zatrudneti a da mi nećeš reći.
Ja ne želim tako da živim s tobom, Joška.
Ja hoću mir.
Ne treba da se plašiš.
Nikad te nisam lagala.
Ja te mnogo volim,
možeš da živiš onako kako želiš.
Umoran sam. Idem kući.
Znaš šta? Hajde kod mene.
To nema smisla, Joška.
Videćeš moju familiju, moju decu. Možeš da razmisliš o tom.
- Ne, neću da idem. - Bojiš se?
Ne, ali to je ludost.
Zar nije ludost i to što ti želiš?
Hajdemo.
Zdravo.
Erži, pričao sam ti o mojoj saradnici iz fabrike.
- Zovem se Kata. Gospoća Čenteš. - Zdravo.
Sedite, molim.
Kafu?
Da, hvala.
- Čime se bavi vaš muž? - On je stolar.
- Da li je i on u fabrici? - Jeste.
Deca?
Dva sina. Jedan ima 15 a drugi 11.
Ja sam uvek htela da radim, ali mi Joška nije dozvolio.
Tako, sedim kod kuće s decom.
Ja sam uvek radila, ali ne znam šta je bolje.
Deca su važnija od svega.
Da, ali sad su velika. Dosadno mi je.
Ja nikad nisam s ljudima.
To je istina. Dovoljno su veliki.
Mogla bi da radiš.
- Da li znaš zanat? - Ne.
Mogla bi da ideš na obuku godinu dana, ako želiš.
Zarađivala bi 2,200 mesečno.
Imamo konkurs za zapošljavanje u fabrici.
Ja bi radije da ona ostane kod kuće. Ovde ima dovoljno posla.
To je istina. Ovde ima dovoljno posla.
Kasno je. Treba da idem. Čekaju me.
- Doviđenja. - Ispratiću te do kapije.
Ne, hvala.
Večeraj na miru. Erži će mi pokazati put.
Živeli.
Došli ste da vidite Anu?
Ne, ovde sam zbog nekog mog posla.
Dobio sam pismo od Aninih roditelja.
Oni su pristali na brak.
Sretna sam da to čujem.
Šta vas dovodi ovamo?
Želim dete.
Zar vi nemate decu?
Nažalost, ne.
Muža?
Ne.
- Da li ste bolesni? - Ja? Naravno da nisam.
Išla sam na lekarski. Doktor je rekao da bih mogla imati decu.
Ali čovek koga volim ima famiju i decu.
Ne želim da se on razvede.
Imam dovoljno novca i kuću.
Mogla bih da izdržavam dete.
Želim da ga usvojim.
Kad ste to odlučili?
Kad sam upoznala Anu.
Morate poslati zahtev na ovu adresu.
Socijalni radnik će pripremiti izveštaj o vama.
Trebaće da podnesete lekarsko uverenje,
a mi ćemo vas staviti na listu čekanja.
Onda ćemo potražiti dete kakvo ste tražili.
O ovom treba dobro da razmislite.
Usvojenje je ozbiljan posao.
Dete nije roba.
Naše iskustvo je da mi običćno možemo naći dete kakvo želite.
Kad će sve ovo biti sređeno?
Rano je da vam kažem precizno.
Meni je ovo jako važno.
Deco, hajde da igramo! Hajdete, svi!
''Izjava o prihvatanju deteta iz državnog doma.
Ja, dolepotpisana, uzimam moje dete, Moniku Čenteš,
rođenu marta 8, 1974,
na trajnu brigu, prema tome skidam je sa državnog starateljstva
i odričem se svih budućih zahteva
na račun deteta.''
Molim vas, potpišite ovde.
Doviđenja.
Preveo Mita